![]() ![]() ![]() ![]() |
najdi si mě kterýkoli pátek
ten den budu šťastnější
mít volnost
a u krku povolený šátek
budu vysedávat u kostela na lavičce a jíst rohlík se sýrem
zaskočí mi kmín
i při dušení se v pátek budu schopna smát
že večer už nikam nemusím
-
matematika mi nikdy nešla - příliš nadoblačná
říkaly učitelky než mě vymazaly z kolektivu
příliš ukolébaná nechtěním - malé ambice
a tak té ubohé kdykoli rádi čerti pošlapou střevíce
do broskvových stěn jsem vnořila malou věstonickou Venuši
bílá mě neláká a ze štěstí ostatních mě často bolí uši
-
když kašleš na život tak u toho alespoň
nebuď sprostá
říkali kamarádi a já se málem vystřelila na beton
v zimě jak sněhulák - byla cesta
byla vyválená
hodili mě na bílou zem jakoby nic - lichotilo mi
že v očích bližních mě nemůže mráz bolet
i v zimě za krkem pot jak vyčpělý aceton
kde je má první láska
kdy čekat vzlet?
-
najdi si mě kterýkoli pátek
mám před sebou ještě jeden den kdy budu plynout bez obav
tehdy se Slunce s leskem potká na duhovce
a dáme si i trochu piva - dnes jsem tu celá tak mě bav!
každá hodina bez pohledů je malý velký svátek
den celý můj a zbytek týdne půjdu přemýšlet z kopce
-
všechny ty věci mě přesvědčí být zamčenou truhlou
ačkoli všechno vykřičet
jsem se kdysi učila
černý kabát
fialové žilky pod okem když klepeš zimou o kámen
rozhled akorát do kapes a dolů k nohám
knoflíky studené a okoralé rty zamítnou slova
mezi lidmi nahá se vší ostudou
kamkoli půjdu a chci jít - oni nebudou
nohy rozkmitané námahou jako z olova
snad jeden pátek pro mě naději do kůry tesá
možná že se mnozí zbytečně v dešti lámeme
kéž někdo pro mě plamen v dálce křesá
modlíme se a vzdycháme amen
dokud neusneme
víra jak dech se nadýmá a klesá
ptám se: jak moc pravděpodobné je
že tohle všechno zapomeneme?
ten den budu šťastnější
mít volnost
a u krku povolený šátek
budu vysedávat u kostela na lavičce a jíst rohlík se sýrem
zaskočí mi kmín
i při dušení se v pátek budu schopna smát
že večer už nikam nemusím
-
matematika mi nikdy nešla - příliš nadoblačná
říkaly učitelky než mě vymazaly z kolektivu
příliš ukolébaná nechtěním - malé ambice
a tak té ubohé kdykoli rádi čerti pošlapou střevíce
do broskvových stěn jsem vnořila malou věstonickou Venuši
bílá mě neláká a ze štěstí ostatních mě často bolí uši
-
když kašleš na život tak u toho alespoň
nebuď sprostá
říkali kamarádi a já se málem vystřelila na beton
v zimě jak sněhulák - byla cesta
byla vyválená
hodili mě na bílou zem jakoby nic - lichotilo mi
že v očích bližních mě nemůže mráz bolet
i v zimě za krkem pot jak vyčpělý aceton
kde je má první láska
kdy čekat vzlet?
-
najdi si mě kterýkoli pátek
mám před sebou ještě jeden den kdy budu plynout bez obav
tehdy se Slunce s leskem potká na duhovce
a dáme si i trochu piva - dnes jsem tu celá tak mě bav!
každá hodina bez pohledů je malý velký svátek
den celý můj a zbytek týdne půjdu přemýšlet z kopce
-
všechny ty věci mě přesvědčí být zamčenou truhlou
ačkoli všechno vykřičet
jsem se kdysi učila
černý kabát
fialové žilky pod okem když klepeš zimou o kámen
rozhled akorát do kapes a dolů k nohám
knoflíky studené a okoralé rty zamítnou slova
mezi lidmi nahá se vší ostudou
kamkoli půjdu a chci jít - oni nebudou
nohy rozkmitané námahou jako z olova
snad jeden pátek pro mě naději do kůry tesá
možná že se mnozí zbytečně v dešti lámeme
kéž někdo pro mě plamen v dálce křesá
modlíme se a vzdycháme amen
dokud neusneme
víra jak dech se nadýmá a klesá
ptám se: jak moc pravděpodobné je
že tohle všechno zapomeneme?
![přidáno](images/psanci/icon_datum.gif)
Takové dílo a žádné reakce. I po letech bolí. Trochu se tam nacházím, tak o to víc. Je moc hezká. Ale smutná. Moc pocitů se z ní probudila k životu a ještě se sem ráda vrátím.
![přidáno](images/psanci/icon_datum.gif)
Lom světla
v něm duše křičí
tak nahá
bez obalu
už se nestydí.
Tančí s vírou
a vítr to ví
jako plamen
co nikdy nezhasí.
v něm duše křičí
tak nahá
bez obalu
už se nestydí.
Tančí s vírou
a vítr to ví
jako plamen
co nikdy nezhasí.
Pokud chcete vložit komentář, musíte se přihlásit.
Školní léta : trvalý odkaz | tisk | RSS komentářů
| podobná díla
Následující dílo autora : Život se nadýmá jak těstoviny
Předchozí dílo autora : Houpavá zoufalost tajně sní naději
» vyhledávání
» menu
literatura [58/330] tématické soutěže chodník slávy chodník hanby nápověda pravidla pro autory podpořte nás kontakt statistiky online: 0» hrátky
Rýmy Náhodná slova Náhodné věty Generátor textu --- Puzzle Oběšenec Kámen, nůžky, papír Pexeso» narozeniny
david66 [15], Erik1131 [13], fjorda [11], Shee [11], Katherine [10], Bemba [7], Strach [7]» řekli o sobě
Jsoucno řekl o štiler :Kamarád ve zbrani, expert v kouzlení. Pár společných zážitků, které mě baví ještě teď. Jeho tvorba je v těchto končinách potřeba jako vodka na stranické schůzi. Cynik se skvělým darem dokonale a z fleku přetextovat jakoukoliv písničku.